Elemente šesnaeste skupine periodnog sustava nazivamo halkogenim elementima. To su kisik, sumpor, selenij, telurij i polonij. Naziv halkogeni potječe od grčkih riječi chalkosgenesis (postanak) U slobodnom prijevodu to bi značilo "ono što sačinjava rude". (ruda) i
Kisik, sumpor i selenij su nemetali, a telurij i polonij polumetali.
Elektronska konfiguracija valentne ljuske atoma halkogenih elemenata je ns2np4. Za razliku od Halogeni elementi, koji u elementarnom stanju pri sobnoj temperaturi tvore dvoatomne molekule, halkogeni elementi, osim polonija, tvore dvoatomne ili višeatomne molekule. Broj atoma u molekuli ovisi o veličini atoma. Tako primjerice kisik zbog malog atomskog polumjera gradi dvoatomne ili troatomne molekule, dok atomi sumpora, zbog većeg polumjera tvore prstenastu molekulu S8. Zbog toga je kisik pri sobnoj temperaturi plin, a sumpor čista tvar. Svi elementi 16. skupine grade spojeve s vodikom:
- Voda (H2O)
- Sumporovodik (H2S)
- Selenovodik (H2Se)
- Telurovodik (H2Te)
Svojstva
Topljivi su u vodi, pri čemu tvore kiseline. Kiselost otopina raste porastom atomskog broja halkogenog elementa u kiselini, pa je telurovodična kiselina najjača. Sumpor, selenij i telurij spajaju se s kisikom tvoreći okside čija stabilnost raste s porastom atomskog broja. Sve su to kiseli oksidi, čija kiselost opada od sumporovih oksida prema telurijevim oksidima. Zato je sumporna kiselina najjača,a telurijska (H6TeO6) vrlo slaba.
Otkrića
Kisik su krajem 18. stoljeća otkrili, neovisno jedan o drugom, švedski ljekarnik Scheele i Joseph Priestly. Pravo objašnjenje i značenje njihovog otkrića dao je Antoine Laurent Lavoisier koji je ustanovio da se zrak sastoji od dvaju plinova čiji je omjer 1:4, a nazvao ih je oxygen i azot. Dokazao je da su reakcije gorenja, disanja i hrđanja u biti istovrsne reakcije - reakcije oksidacije.
Sumpor je jedan od najstarijih poznatih elemenata. Spominje se već u Bibliji. To i nije čudno ako se zna da se u prirodi sumpor može naći u elementarnom stanju u površinskim dijelovima Zemljine kore. Iako su ga alkemičari u srednjem vijeku iscrpno opisali, elementarnu prirodu sumpora spoznao je tek 1777. godine Antoine Lavoisier.
Selenij je 1817. godine otkrio Berzelius u mulju koji nastaje pri proizvodnji sumporne kiseline. Ime je dobio po starogrčkom nazivu za mjesec (selene).
Telurij je otkrio F.M. von Reichenstein 1782. godine u rudi zlata, a ime je dobio po latinskoj riječi tellus (zemlja).
Polonij su 1898. otkrili Marie i Pierre Curie u uranovoj rudi. Dali su mu ime polonium po Poljskoj, domovini Marie Curie-Sklodowske.
Ažurirano (Srijeda, 03 Lipanj 2009 05:54)